KINESKA UDOVICA
Kapetan Džek Tarner? - Da, gdine.
Čast nam je upoznati te, sine. Žao nam je što se još uvek nisi oporavio,
ali u ovakvim situacijama moramo biti jako oprezni i ekspeditivni.
Molim te, sedi.
Pa... U redu. - Dobro.
Džek, moramo te ispitati o svemu što se nedavno dogodilo.
O svemu što se dogodilo. - Bitan nam je svaki detalj.
Želim da znaš da je predsednik Ruzvelt lično pohvalio tebe
i sve ljude pukovnika Džimija Dulitla.
Nakon napada na Perl Harbur, za predsednika je bilo veoma važno izvesti napad na Tokio.
Dobro ste to obavili, momci. - Hvala vam, poručniče. Hvala.
Koliko... koliko nas se uspelo vratiti kući?
Pre nego što pređemo na to, kapetane Tarner, bilo bi nam važno da čujemo vašu priču.
Pogotovo šta se tačno desilo u Kini. Ko ti je pomogao da se izbaviš odatle?
Kako je devojčica? - Ona je dobro.
U redu. Onda...
Krenuli smo sa iznenadnim napadom.
16 aviona B-25 je bilo na palubi nosača aviona udaljenog 700 milja od obale Japana.
Je li ovo vežba, gdine? - Nije, Džek.
Japanski patrolni čamci su nas otkrili. Sad ili nikad.
Udaljeni smo 4 sata od Japana. Nemamo dovoljno goriva.
Ako budemo imali povoljan vetar pri povratku iz Japana, mogli bi stići do Kine.
Vrati se na brod, sine. Neka Gospod bude sa tobom.
Piloti, provera... - Navigator, čujete li me?
Navigatoru, primljeno. - Strelac, primljeno.
Čujem te, Stivi. - Posada bombardera, primljeno.
Primljeno. - Podižite se, momci. To je to!
Šta čeka, dođavola? - Povoljan vetar da bi se mogli podići.
Preteški smo. - U redu je. - Džek! - U redu je, spusti krilca.
Nunu, jesi li se spremila za školu? - Samo da završim doručak.
Ovo je Tokio. Piloti bombardera, za jedan minut započinjemo prvi udar.
Razumem, kapetane.
Otvaraj spremnike za bombe. - Otvoreno, kapetane.
Nišandžija bombardera, približava mi se neprijateljski avion.
Manje priče. Dejstvuj, Stivi.
Pogodio sam ga, pogodio! - Bravo, momče.
Ovo je naša prva meta. Elektrana Asahi.
Bomba je bačena!
Pravo u metu! - Skladište Jokohama je sledeće.
Bomba je bačena!
Bikovo oko! Bomba je bačena!
Još jednu pa bežimo odavde.
Fabrika rezervnih delova za avione Micubiši. Pošalji ih dođavola, Beni!
Bomba je bačena!
Jeste li svi čitavi? - U redu je, kapetane. Dole je kao za proslavu 4, jula, kapetane.
Okrećemo za Kinu, Meni. - Razumem, gdine!
Pojurite kao Čanking Ekspres.
Tvoji proizvodi su sve bolji, Jing. Želiš novac ili robu?
Novac, molim. - Uvek novac. Šta će ti toliki novac?
Štedim za crne dane. - U redu, daću ti novac.
Izvoli. Prebroj.
Nešto za prodaju ili zamenu?
Zašto kasniš? - Kako je bilo u školi?
Ne baš najbolje. - Zašto pričaš tako?
Kako ti je protekao dan?
Zdravo, Jing. - Zdravo, Kai.
Kako si? - Dobro. A ti?
Dobro. Nunu, kako je u školi?
Jing, juče sam video tvoju svekrvu. Kaže da ne želiš da se preseliš kod njih.
Zadovoljni smo tu gde smo. Tu imam svoj posao.
Mislim da bi vam bilo bolje kod njih.
Hvala ti.
Kada ćeš mi reći šta nije u redu u školi?
Opet su te vređali u školi?
Kažu da nije dobro biti dete udovice.
To su gluposti... - Nedostaje mi tata.
I meni. I meni.
Jako mi nedostaje.
Kapetane, kada očekujemo Amerikance?
Kasnije, čim svane.
Znate li šta im je cilj?
Ne, ali sigurno je nešto veliko. Rekli su da im pomognemo koliko god možemo.
Trošimo previše goriva. - Vetar nam uopšte ne pomaže.
Stivi, jesu li prazni svi rezervoari? - Jesu, kapetane.
U redu. Izbaci sav nepotreban teret. Čak i municiju.
I ti Beni. Idemo, idemo, idemo... Meni.
Koliko još ima do aerodroma Kugžu? - 60 minuta, kapetane.
Uspećemo.
Vidim tlo.
Aerodrom Kugžu.
Stižu bombarderi sa obale. Verovatno su Japanci.
Isključite svetla! Isključite svetla!
U redu, momci. Spremite se za sletanje. Možda će biti grubo prizemljenje.
Šta?
Šta je ovo? Šta to rade? Vidiš li pistu?
Ne vidim ništa.
Šta ćemo, Džek?
Plan "B".
Nunu?
Da, mama?
Šta misliš da se preselimo odavde?
A gde bismo otišli?
U grad.
Koji grad?
Ne znam. Negde daleko odavde gde bismo mogli početi život ispočetka.
Uštedela sam dovoljno para.
Moći ćeš da pohađaš školu gde ćeš dobiti dobro obrazovanje.
Ja mogu da se zaposlim u fabrici svile.
Šta će reći deda i baka?
Oni će razumeti.
Ne, neće. Naljutiće se.
Ne sviđa mi se kako se ljudi odnose prema meni samo zato što sam udovica.
Ne sviđa mi se ni kako tebe tretiraju u školi.
Želim da nam obezbedim život kakav bi želeo i tvoj otac.
Želim da uradim to što on nije uspeo.
Želeo je da živimo dobro i srećno.
U redu. Postupićemo kao na obuci. Spremite padobrane, pa da iskačemo.
U redu. Vucite guzice do vrata.
Koliko je veliki grad?
Tvoj tata je jednom rekao da treba ceo dan da stigneš sa jednog kraja na drugi.
Tako je velik?
Jesu li to Japanci? - Verovatno.
Džek? - Moraću da upravljam ručno.
Pridruži se ostalima, Meni. Reci im da iskaču. Odmah! To je naređenje!
Hajde, hajde! Iskači!
Šta je ovo?
Srušio se avion.
Mama! Mama!
Na drvetu u šumi visi čovek. Veliki čovek, div.
Ne pričaj gluposti. - Ne pričam gluposti, stvarno visi.
Ne verujem ti. - Idi pa se sama uveri.
Vidiš? Jesam li ti rekla. - Idemo, treba obavestiti Kaia.
U šumi na drvetu visi neki čovek. Krvari.
Izgleda kao da je mrtav.
Je li Japanac? - Ne bih rekao.
Pogledaću.
Zdravo! Zdravo!
On je Amerikanac. - Šta radi ovde?
Nemam pojma.
Moramo mu pomoći. Amerikanci se takođe bore protiv Japanaca. Oni su nam prijatelji.
Japanci će ga tražiti. Moramo ga negde sakriti.
Sakriti? - Ne smemo ga sakriti u selu.
Znam jedno mesto. Mala pećina. Blizu je. - Vodi me tamo.
Eno je. - Jing!
Idi kući i nikome ni reči o ovome. Čak ni najbližima.
Nunu... ništa ne pričaj prijateljima.
Idite!
Nunu.
Sinoć smo napravili veliku grešku.
Bombarderi nisu bili japanski nego američki.
Vraćali su se ranije nego što smo mislili. Nisu stigli da nas obaveste o tome.
Gde su dopunili gorivo? - Nisu ga imali.
Iskočili su padobranima ili se razbili. Japanci su poslali ceo bataljon da ih traži.
Moramo što pre napustiti aerodrom. Brže! Skupite ljude, poručniče.
Razumem!
Požurite! Moramo podići logor.
Brže!
Ko je ovde glavni?
- Ja!
Ja sam starešina sela. Šta se dogodilo?
Sinoć je pao američki avion iza brda.
Gde je posada aviona?
Zar avion nije bio japanski? - Avion je bio američki.
Bombardovali su bolnice i škole u Tokiju. Želim da ih uhvatim.
Možda su poginuli.
Tamo ih nema.
Reci svojim ljudima da nam pokažu gde su.
Je li neko od vas vidio Amerikance?
Dakle?
Nisu ovde.
Na kolena.
Na kolena!
Mislim da neko ovde ipak zna gde su Amerikanci.
Ako mi to odmah ne kažete,
ubiću vašeg starešinu.
Dakle, ima li neko nešto da kaže? U redu.
Tišina! Tišina!
Pretražite sve kuće!
Šta ćemo sa Amerikancem? - Moramo mu pomoći.
Kai je umro štiteći ga. - Kako mu mi možemo pomoći?
Šta ćemo uraditi? - Ne brini, Nunu. Smisliću već nešto.
Šta? - Prestani da me zapitkuješ, Nunu.
Stavi to tamo!
Ti, dođi ovamo! Stavi to tamo!
Stigla si. - Jeste li čuli šta su uradili Kaiu?
Da, strašno. - Šta se priča po gradu?
Jesu li Amerikanci stvarno bombardovali Tokio? - Jesu.
Bilo je mnogo aviona. Niko ne zna zašto su morali da lete preko Kine.
Nešto se dogodilo pa su morali da iskoče padobranima.
Priča se da su japanci juče uhvatili četvoricu pilota.
Pronašli su ih u reci iza planine.
Sad traže još jednog pilota.
Imaš li svilu za prodaju?
Ja... doneću sutra. - Dobro.
Onaj u pećini neće pokisnuti?
Sigurno je gladan.
Odneću mu sutra nešto da pojede. - Ne!
Ne smemo dopustiti da bude gladan.
Kai nam je bio poput sina.
Sećaš se da je kao mali dolazio ovde kako bi se igrao sa Kvonom.
Bili su nerazdvojni.
Bako, šta misliš, jesu li Kai i tata sada zajedno na nebu?
Jadni moj sin. - Ne plači.
Prenoćite kod nas noćas.
Opasno je biti sam kod kuće kad ima toliko japanskih vojnika okolo.
Treba nahraniti gusenice. - Gusenice... Samo o njima misliš.
Svi mi živimo od tih gusenica.
Bez njih bismo gladovali.
Mama, trebalo bi reći dedi. - Šta? - Šta?
Nunu... - Šta da nam kažete? - Nunu, moramo da idemo.
Sutra ćemo doći ponovo.
Evo, vidiš?
Zašto nisi rekla dedi? - Kai je rekao da nikome ništa ne govorimo.
Zdravo. Stani, stani! Nemoj.
Govoriš li engleski? Govoriš li engleski?
Doktor? Poznaješ li nekog doktora ovde?
Gde si pronašao padobran? - Tamo.
Ovamo! Požurite!
Pretražite sve! Podignite svaki kamen!
Hej, Japanci!
Gde?
Japanci? - Dođi. - Japanci su ovde? - Dođi.
Pođi sa mnom. - U redu, u redu.
Nunu! Nunu, pomozi!
Zatvori vrata.
Mama, zašto radiš ovo? - Japanci ga traže po šumi.
Zašto si ga dovela u našu kuću? - A šta sam drugo mogla uraditi?
Šta ako ga pronađu ovde?
Predaj ovo kapetanu Šimamotu. - Razumem!
Nunu... Nunu, donesi neko ćebe. Ima temperaturu.
Šta ako umre ovde?
Ne znam... sahranićemo ga u šumi.
Treba pozvati tetu Dži da ga izleči. Ona ima dobre lekove.
Onda će moći da ode odavde. - Ona previše priča.
Sačekaćemo još par dana. Možda će mu pasti temperatura.
Izvoli. - Hvala. - Nema na čemu.
Ovo me podseća na moje rodno selo. - Lepo je ovde.
Ustanite.
Reci im da sednu. - Sedite.
Ovo pripada nekome ko živi u ovom selu.
Možda neko od dece zna čije je ovo.
Pitaj ih.
Zna li neko čija je ovo torba?
Daj im da je malo bolje pogledaju.
Moraš ovo da popiješ.
Moram pronaći svoju posadu. Oni su iskočili sa mnom.
Razumeš? Razumeš šta ti govorim?
Znaš na šta mislim...
Japanski oficir je dolazio u školu sa tvojom torbom
i ispitivao nas da li možda znamo kome pripada.
Nisi mu rekla ništa? - Naravno da nisam.
Razgovaraćemo o tome kad se vratimo kući.
Nunu, šta si rekla oficiru?
Ćutala sam. Samo sam odmahnula glavom.
Verovatno su pronašli torbu u pećini.
Koja sam ja glupača.
Ko je? - Kapetan Japanske Carske Armije Šimamoto.
Dobar dan. - Dobar dan, kapetane.
Mogu li da uđem?
Gde vam je muž?
Živim ovde sama sa ćerkom.
Prepoznajete li ovo?
Nikada ranije je niste videli?
Kad je videla ovu torbu, vaša ćerka je širom otvorila oči i samo odmahnula glavom.
Neće vam smetati ako malo pogledam okolo?
Izvolite.
Sećaš li me se?
Ne kriješ nikoga ispod kreveta?
Kapetane, želite li čaj?
Zar ovdašnje seljanke koriste parfem?
Muž mi ga je poklonio.
Jako ste lepi za jednu Kineskinju.
Šta je to bilo? - Molim?
Mislim da sam nešto čuo.
Ovo je vaš muž? - Da.
Poginuo je u ratu? - Ubijen je u Nankingu.
Možda sam ga baš ja ubio.
Čast je poginuti u borbi.
Naravno, ako se boriš za pravu stvar.
Jeste li sigurni da ovo nije vaša torba?
Nikad je ranije nisam videla.
Onda... ja više nemam šta da tražim ovde.
Onda idem.
Mama, on kuca tamo dole.
Čekaj.
Šta to radiš? - Ne može večno ostati tamo dole.
Šta ako Japanci... - Pomeri stolicu.
Zdravo.
Nemoj, Nunu, ostavi. Ako neko naiđe, moramo ga brzo vratiti nazad.
Nunu, ostani sa njim dok ja ne završim večeru.
Hvala vam puno.
Nunu...
Nunu?
Džek. Zovem se Džek.
Džek, Nunu, Džek.
Da...
Jede kao svinja, a i miriše kao svinja.
Trebao bi se okupati.
Bilo je jako dobro. Hvala.
Bilo nas je... Bilo nas je...
Petorica u avionu.
Ovo je avion... Ovo sam ja, Džek.
Moramo pronaći ostalu četvoricu. Moja posada.
Znaš li...
Zarobljeni su? Japanci su ih uhvatili?
Znaš li... znaš li gde su? Znaš li gde su?
Ne razumeš... ne razumeš ništa što sam ti rekao.
Mirno spavaj.
Ne mogu da spavam dok je on ovde.
Probaj.
Oprosti.
Vrati se dole.
Moram odvesti ćerku u školu. Vrati se dole. Vrati se.
Želiš da se vratim dole? - Moraš se sakriti.
Ja moram u školu.
U redu.
Dovedi nekog ko mi može pomoći. Važi?
Čunking, moram u Čunking. - Čunking? - Da, da, Čunking.
Idi u školu. Vidimo se kasnije.
Jesi li donela svilu?
Tvoja svila je uvek jako kvalitetna.
Ima li novosti o američkim pilotima?
Priča se da su četvorica pronađena iza brda i pogubljena.
Daću ti pare.
Danas bih radije uzela namirnice. Ako može pirinač i malo mesa.
Imam svežu patku. Spremna je za pečenje.
Podeliću je sa svekrom i svekrvom. - Evo i tvog pirinča.
Izvoli. - Doviđenja.
Doviđenja!
Džime, dođavola... Šta radiš ovde?
Ovo je sranje!
Jing! - Zdravo, Džun.
Je li ti Nunu rekla da je japanski oficir dolazio u školu s torbom?
Pitao je čija je. - Rekla mi je.
Je li to tvoja torba? - Ne, nije.
Jesi li je videla? - Japanski oficir je dolazio kod mene kući i pitao me.
I... - I, ništa. Došao je i otišao.
Jing, torba je napravljena od svile. Iste onakve kakvu ti praviš.
Džun, pogrešio si.
Jesi li ti normalan? Šta to radiš? - Popravljam krov.
Silazi dole! Japanci su svuda okolo. - Popravljam krov.
Silazi dole! Silazi! - U redu, silazim, silazim. U redu. - Silazi!
U redu. - Požuri! Hajde!
Požuri! - U redu. Posmatrao sam 20 minuta. Nema nikoga u blizini.
Želiš li da nas sve streljaju? Ti si lud čovek.
Žao mi je, žao mi je. - Dovodiš nas sve u opasnost.
Samo sam želeo da popravim krov. Oprosti.
Dovodiš u opasnost i sebe, i mene i moju ćerku.
Ako te primete japanski vojnici, bićeš streljan!
I ja bih bila streljana! I moja ćerka. Idi dole! - Žao mi je.
Ne vraćam se više dole, u redu? Ne mogu da dišem dole. Ne mogu da dišem.
Ne. - Dole! - Ne, ne.
Moraš! - Ne, ne! Zašto sam još uvek ovde?
Zašto nisi dovela nekoga? Ne znam šta se ovde događa. Moram otići odavde.
Nisam smeo na taj način da razgovaram sa tobom.
Ovo je tvoj dom. Pomogla si mi a ja se ponašam kao idiot.
Ja... idem tamo dole, u redu? Idem dole.
Hej!
Ostani napolju... budem li čula da neko dolazi,
javiću ti pa ćeš sići dole.
Izvolite, to je od prodaje moje svile.
Hvala ti, Jing. Bez tebe bi nam bilo teško preživeti.
Sedi i popij čaj s nama.
Šta mislite, traže li naši gerilci još uvek američkog pilota?
Verovato. Pokušaće da mu pomognu
pre nego što ga Japanci pronađu i ubiju.
Šta ako saznaju da mu neko pomaže?
Streljaće ga, ili će ga zadesiti nešto još gore.
Poznaje li neko u selu te gerilce?
I da ih neko zna, neće priznati.
Jing, zašto te to interesuje?
Samo sam znatiželjna.
Ljudi pričaju da si bila jako tužna na Kaievoj sahrani.
Bio nam je jako dobar drug.
Možda i previše dobar.
Ljudi pričaju da je dolazio kod tebe dok je Nunu bila u školi
i da nisi bila verna svom mužu. - To nije istina.
Nikada to ne bih uradila.
Nikada ne bih dovela drugog muškarca u kuću.
Naravno da to ne bi nikad uradila.
Moram po Nunu u školu. Izvinite.
Vidiš? Uopšte nas ne poštuje.
Nunu. - Gde si bila?
Kod dede i bake.
Džek! - Pustila si ga napolje?
Šta bi bilo da je neko naišao?
Rekla si da moramo učiniti sve kako ga Japanci ne bi pronašli.
Nunu, idi radi domaći zadatak.
Neću!
Nunu.
Nunu, Nunu...
Molim? - Moram nakratko u šumu. Zaključaj vrata.
Hej, kriješ li se ti to od mene?
Probaj.
Hajde, možeš ti to i bolje.
Uspela si. Uspela si.
Šta će nam ovo? - Videćeš.
1, 2, 3...
4, 5, 6, 7...
8, 9, 10.
1...
Jedan. - Jedan.
Dva...
Da. Dva.
Tri... Tri.
Tri. - Tri.
Dva.
- A.
Tri. - Tri. - Četiri. - Četiri.
Pet. - Pet.
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 8, 10.
Probaj da li ti odgovara.
Odlično je.
Hvala ti.
Znam da me ne razumete šta vam govorim.
Samo želim da vam se zahvalim. Hvala.
Mama, ko je popravio krov? - On ga je popravio.
Kada ga je popravio? - Dok si bila u školi.
Ovo je najukusnija patka koju sam jeo u životu.
Stvarno je odlična. - Ne bi trebao da jedeš rukama.
Nije higijenski.
Oprao je ruke.
Ne mogu da verujem da ništa nije ostalo. Jede više od tate.
Jesi li spremna za krevet? - Jesam.
Laku noć.
Otvaraj vrata! - Dolazim.
Zašto vam je toliko dugo trebalo da otvorite? - Radila sam.
Zašto su zatvorene šalukatre? - Mrak je dobar za proizvodnju svile.
Neka ostane zatvoreno.
Prošli put ste mi ponudili čaj.
Hvala. Sedite i vi.
Sedite pored mene.
Priđite bliže.
Znate li zašto sam došao?
Potrebno mi je malo nežnosti.
Tražim li previše?
Ja sam udovica. - Onda će vam biti lakše.
Ne. - Mene ne možete odbiti.
Ja sam oficir japanske vojske. Morate pokazati poštovanje prema meni.
Ne. Ja vas poštujem.
Skinite se.
Ili možda želite da to ja uradim?
Ne.
Plači... meni to ne smeta.
Skidaj se!
Imam ćerku.
Molim vas, nemojte.
Jing, Jing... jeste li dobro? Jesi li dobro? Jesi li dobro?
Tiše.
Jing, slušaj... Saberi se. U velikoj smo nevolji.
Moraćemo ga smestiti tamo dole. Odmah. U redu? Idemo.
Nunu, pođi sa mnom. - Gde?
Moram razgovarati sa tvojom majkom. - Uzalud gubite vreme. Nije kod kuće.
Videćemo. Šta je bilo?
Nastava još nije gotova. Moramo se vratiti. - Nunu, pođi sa mnom.
Mama nije kod kuće.
Otišla je da skuplja plodove duda. - Lažeš.
Jing!
Ko je? - Zar nisi rekla da nije kod kuće?
Nunu?
Šta se dogodilo? - Mogu li da uđem?
Šta želiš, Džun? - Američkog pilota.
Šta to pričaš? - Znam da znaš gde je.
Pre ili kasnije Japanci će saznati da mu pomažeš. Streljaće i tebe i Nunu.
Džun, grešiš. On nije ovde.
Zviždi pesmu koju si zviždala ispred škole.
Ja sam tvoj učitelj. Moraš me slušati.
Neću!
To je američka pesma. Nju si zviždala.
Ja ne umem da zviždim.
Lažeš! - Šta to radiš?
Kako smeš da upadaš u moju kuću? - Ameru!
Javi se ako si ovde. Ja sam ti prijatelj. Mogu da ti pomognem.
Sedi i drži ruke da ih mogu videti. Idi i zatvori vrata.
Nunu, zatvori vrata.
Rekao sam ti da sedneš! - U redu. - Sedi, dođavola!
Ko si ti? - Ja sam Nunin učitelj. Pomažem gerilcima.
Kako mogu da znam da ne radiš za Japance?
Mogu ti pomoći. Mogu nabaviti čamac i odvesti te na sigurno.
Gde? - U Čunking.
Čunking? - Da. - Čunking? - Da!
Koliko je reka udaljena odavde? - Iza brda je. Pola dana hoda.
Moja noga će nas usporiti. - Nosićemo te.
Džun, šta si mu rekao? Šta se ovde dešava?
Doći će gerilci kako bi mu pomogli da se prebaci preko planine do reke.
Nemoj više zviždati tu pesmu.
Čekaj, čekaj!
Doći ćemo ujutru, što pre budemo mogli. I vi morate krenuti sa njim.
Gde da krenemo? - Ne znam.
Ovde više niste bezbedni. Niko više nije bezbedan ovde.
Kapetan Šimamoto se nije pojavio na ručku. Niko ne zna gde je.
Svuda smo ga tražili.
Dobro me slušajte. Nastava je završena za danas.
Požurite! Pronađite kapetana Šimamota.
Pretražite sve kuće! Požurite!
Moramo se oprostiti od bake i dede.
Već sam ti rekla da ne možemo.
Biće jako ljuti kada saznaju.
Nunu. - Molim? - Izađi napolje i pogledaj šta se događa.
Dobro.
Mama, mama, mama! - Nunu.
Dolazi puno japanskih vojnika.
Brže! Brže!
Naredniče!
Idemo! Idemo!
Jing! - Zapalili su mi kuću!
Ameru, lezi tamo!
Idemo, idemo! - Idemo!
U zaklon!
Pustite pse da ih traže!
Idemo!
Idemo, brže!
Idemo!
Dole!
Jing, povedi Amerikanca i Nunu i bežite odavde. Mi ćemo ih zadržati.
Trči, Nunu, trči!
Jing, uđi u čamac.
Jing!
Mama! Mama...
Jing?
Mama! Mama!
Mama! Mama! Mama! Mama!
Mama...
Mama! Mama!
Mama...
Mama! Mama! Mama!
Mama... Mama...
Stigli smo u neki grad. Ne mogu se setiti kako se zvao.
Meštani su predali Nunu i mene Kineskoj Nacionalnoj Armiji.
Pokušali su da nas razdvoje.
Pokušali su. Poveo sam je sa sobom.
Isto se dogodilo i u Čunkingu. Pa...
Zato je sada ovde sa mnom.
Šta se dogodilo s ostalima?
Deset ljudi se i dalje vode kao nestali.
Hvala, kapetane Tarner. To bi bilo za sada sve.
Izvolite, gdine. - Hvala.
Džek, mislim da si spreman da se vratiš među ljude.
Kako ste, gdine? - Dobro sam, kapetane.
Nadam se da neće morati da ti odseku nogu. - Da, prilično dobro su me zakrpili.
Drago mi je da to čujem. Imam velike planove za tebe, sine.
Kako ti je ime, lepotice - Reci mu "Zdravo".
Zdravo. - Zdravo.
Sedi, Džek. Moramo da razgovaramo. - U redu.
Poručnik Čeng me je izvestila o svemu. Imao si sreće da ostaneš živ, sine.
Da, znam. Znam.
Izgubili smo mnogo dobrih ljudi tamo, ali njihova žrtva nije bila uzaludna.
Rekla mi je i da želiš da usvojiš devojčicu.
Da. Nunu.
Da. - Ne možeš to učiniti, Džek.
Uskoro se vraćaš u akciju. Formiram novu jedinicu.
Lovci na podmornice. Potreban si mi tamo.
Uz dužno poštovanje, gdine... Ona je izgubila sve u životu.
Džek, rat je. Ne možeš biti istovremeno na dva mesta.
Socijalni radnici su pronašli kineski par koji će je usvojiti.
Žive na istoku, u Los Anđelesu. Lično sam proverio. Dobri su ljudi.
Brinuće se bolje o njoj nego što bi i njena majka poželela.
Ne mogu je tek tako ostaviti.
Džek...
Moraš.
Hej... Bićeš dobro, jel' tako?
Oni će se dobro brinuti o tebi. I...
Nunu, oprosti se od kapetana Tarnera.
Sigurno će se dobro brinuti o tebi.
U redu? - Doviđenja.
Džek, napolju je gomila novinara. Čekaju te dole u hodniku.
Idi napolje i ponašaj se kao heroj. Ostaviću te još malo samog.
Draga Nunu. Prošlo je mnogo, mnogo vremena.
Čudno je kako život brzo prolazi.
Ne stigneš ni da se okreneš, a život je već prošao.
Prošlo je 50 godina od našeg prvog susreta.
Nije bilo dana da nisam pomislio na tvoju majku.
Pretpostavljam da znaš da sam se zaljubio u nju
i često se pitam kakav bi mi život bio sa njom i sa tobom.
Moj život se bliži kraju
i želim da ti kažem pre nego što odem, da tvoja majka nije umrla uzalud.
Umrla je kao heroj kineskog naroda.
S ljubavlju i poštovanjem... Džek.
Od 64 američkih pilota nestalih u kineskoj provinciju Džedžang,
njih 56 je spašeno od strane kineskih građana.
U znak odmazde, Japanci su masakrirali oko 250.000 kineskih civila.
SLAVORKC-KERESTUR 03. 01. 2019.
Obrada: suadnovic